Cylonene ble skapt av menneskene
De utviklet seg
De gjorde opprør
Det fins mange kopier
Og de har en plan
Dette har skjedd:
Det fins overlevende på Caprica. En motstandsbevegelse.
Vi har bekjempet cylonene, slått til der vi kan.
De ser ut til å ville bli her. De bygger opp Caprica på nytt.
Sharon var en sovende agent. Hun visste ikke at hun var cylon-
- før programmeringen ble aktivert.
Jeg er Sharon, men en annen Sharon. Jeg er her for å hjelpe dere.
Jeg har bestemt meg for at du er et uttrykk for underbevisstheten min.
Så jeg fins bare i hjernen din?
Jeg er gravid, Helo. Vi skal ha barn.
Skal Sharon føde vårt barn?
Høyst ufortjent, men man setter ikke spørsmålstegn ved Guds vilje.
- Cylonene blir gjenfødt. - Det er da logisk?
Minnene våre blir lastet ned i nye kropper.
Vi blir som nye igjen. Døden blir en erfaring.
Ni måneder tidligere
Caprica
Det må være en måte å komme seg vekk på.
Du må ha en fluktplan, for du vil vel ikke bli drept av dine egne?
Jeg kan ikke dø, Gaius.
Når kroppen er død, overføres minner og bevissthet til en ny kropp.
Jeg våkner opp et annet sted i en nøyaktig lik kropp.
- Fins det flere som deg? - Det er tolv. Jeg er nummer seks.
- Jeg vil ikke dø. - Ned!
Elsker du meg?
Hvor?
- Jeg var i et hus. - Du er ikke der lenger.
Du er hos oss igjen. Du er gjenfødt.
Døde jeg?
Du befant deg i et hus som ble knust i en kjernefysisk eksplosjon.
Men det er over. Du er lastet ned i en ny kropp.
Gaius... Han var i huset.
Gaius Baltar?
Ja. Lever han? Gjør han det?
Jeg er ikke her.
Det er bare du som kan se meg.
Ikke si noe til dem.
Nummer seks, ville det ha plaget deg hvis dr Baltar var død?
Hvis de kjenner til dine følelser for meg, kan det skape problemer.
Det ville vært uheldig-
- hvis han døde. Han var så hjelpsom. - Svært hjelpsom.
Oppdraget ditt var høyst vellykket. Forsvaret deres ble satt ut av spill.
Angrepet ble mer vellykket enn vi hadde forventet, takket være deg.
Ti uker senere
Du er en maskin, det er ikke jeg.
Jeg vet at det gjør vondt, men prøv å puste dypt. Det blir bra igjen.
Du er i Guds hender. Vi er hos deg.
Sånn, ja.
Det går over, stol på meg. Alt vil bli bra.
Velkommen hjem, lillesøster. Vi er her og skal ta oss av deg.
Vi er stolte av deg, Sharon.
Vi elsker deg.
Nei!
49579 overlevende
Leter etter et hjem:
Jorden
Nåtiden Det cylon-okkuperte Caprica
Jeg syns det symboliserer gjenfødelse. En ny begynnelse.
Det er et minnesmerke.
Vet du hvor mange som døde i angrepet, bare i denne parken?
Blir den ikke fin? Parken.
Her kan man slappe av og samle tankene. Hvordan har du det?
Jeg er litt støl.
Jeg prøver å venne meg til denne kroppen. Den er jo helt lik, men...
Det føles fremdeles litt rart.
Jeg var også klossete. Jeg dunket borti ting og snublet i ett sett.
Men det går over.
Dette er en sjanse til renselse. Du har en ny kropp, et nytt liv.
Alt som har samlet seg opp av angst, anger og skyldfølelse...
- La det renne vekk. - Du aner ikke hvor takknemlig jeg er.
- Du har vært til stor hjelp. - Det er jeg som er takknemlig.
Det er vi alle. Du er en krigshelt. Vi hadde ikke vunnet uten deg.
Jeg ville bare si at det er en ære å ha deg her på Caprica.
Det du gjorde...
...inspirerer oss. - Takk.
Nåtiden Battlestar Galactica
- Hei. Hvordan går det? - Kaldt. Jeg har ikke følelse i beina.
- Det er epiduralbedøvelsen. - Hva har hendt?
- Du blør igjen, men alt er i orden. - Ikke faen.
Så mye flid for å se menneskelige ut, og så fikset dere ikke rørsystemet.
Morkaken har løsnet. Vi må ta ut barnet nå, ellers kan dere begge dø.
Gå til siden. Hun har hjerteklapp og blodtrykket synker.
- Hun blør igjen. Vi må operere nå. - Hører du meg, Sharon?
- Vrient å venne seg til dette. - Du er cylonenes helt nå.
- Du er vår første kjendis. - Jeg er bare en nummer seks.
Du er så beskjeden. Jeg er en treer, og de er femmere og åttere.
Men alle kaller deg "Caprica nummer seks", som om du var unik.
Det du gjorde var ekstremt vanskelig.
Du forførte en mann så han ga deg tilgang til-
- hans folks største hemmeligheter. Det kan være skremmende.
Skremmende? Å ligge med meg og drepe milliarder? Du likte å ligge med meg.
Det var vanskelig til tider.
Ingen innser hva du har vært med på. Derfor trenger vi din hjelp.
En annen cylon har slitt med å tilpasse seg etter nedlasting.
Enda en helt. En åtter, som fremdeles vil bli kalt Sharon.
Og du tror at jeg kan gjøre noe?
Jeg har... mine egne problemer.
Du forstår ikke. Hun trenger virkelig din hjelp.
- De vurderer å pakke henne ned. - Legge minnene hennes på kjølelager?
Fin måte å takle følelsesmessige problemer.
Nesten umenneskelig. Å, men det er jo det dere er.
Det er siste utvei, men hun er blitt verre.
Vær så snill.
Hun bor i den leiligheten. Hun bodde der da hun trodde hun var menneske.
Lav sikkerhet. To centurioner bevokter forsiden.
Det tredje kulehodet patruljerer på utsiden.
Kulehodet endrer stadig ruten sin. Blir vrien å komme seg forbi.
Da går vi under ham. Overvannsrøret fører til garasjen under kafeen.
Det er massevis av "huder" der inne.
- Hun puster ikke! - Sug.
- Hva nå? Hvor skal hun? - Lungene trenger ekstra oksygen.
Men hun lever vel?
Der har du svaret. Pell deg vekk, vi må redde moren også.
- Skal du sparke meg ut? - Nei.
Er du her for å hjelpe meg å tilpasse meg, så er det bortkastet tid.
Dette er hjemmet mitt. Jeg drar ikke herfra.
Jeg levde på Caprica i to år. Jeg visste hva jeg var.
Jeg lot som jeg var menneske.
Hvis du visste hva du var, hva er du da?
En dyktig løgner.
Begynn med elefantene.
Så vakre de er.
Fra Itaka?
Håndlaget. Jeg fikk dem av mamma da jeg begynte på krigsskolen.
Er det henne?
Det skal det være. Men ingenting er ekte.
- Alt er laget til oppdraget mitt. - Å følge Guds vei er aldri lett.
- Religion fungerer ikke på henne. - Tror du jeg bryr meg om guden deres?
Gud elsker deg.
Dette er kjærlighet. Disse menneskene elsket meg.
Jeg elsket dem. Jeg lot ikke som jeg følte noe for å lure dem.
Jeg elsket dem og så forrådte jeg dem.
Jeg skjøt en mann jeg var glad i, ødela en annen manns liv. Hvorfor?
Jeg er en løgnmaskin, en jævla cylon!
Unnskyld. Det var ikke meningen å...
Jeg har plaster på badet.
Pent. Perfekt timing.
Du klorte deg med neglen samtidig som glasset traff veggen.
Jeg har aldri sett cyloner vise frykt før. Særlig ikke sekserne.
Spill redd og følelsesmessig sårbar. Det er du flink til.
Men jeg er bedre og kan hjelpe deg. "Jeg er annerledes."
Jeg er annerledes.
- "Jeg er mer som deg." - Jeg er mer som deg.
Jeg traff noen her. En mann.
Jeg elsket ham, og han ville ha elsket meg til slutt.
En halv sigarett gir oss to-tre minutter på å komme oss ut.
Bruker vi lenger tid, kan de finne ladningene før de detonerer.
- To eller tre minutter? - Det ser vi snart.
Ganske risikabelt bare for å ta noen "huder". Vi kan jo ikke drepe dem.
De lastes bare ned i nye kropper... Hva er vitsen?
Den "huden" som var med Starbuck, "Sharon".
Hun sa at når de lastes ned, så husker de alt, helt til siste slutt.
De kommer til å huske at de ble sprengt i biter.
- Det gjør vondt. - Håper det gjør skikkelig vondt.
Snart skjønner de tegningen: Det fins ingen trygge steder.
Vil de slippe å dø om og om igjen, må de komme seg vekk fra planeten vår.
- Tre minutter og ti sekunder. - Bom.
Huset hans lå på en klippe ved vannet. Utsikten var nydelig.
- Det var yndlingsstedet mitt. - Magisk. Synd at du sprengte det.
Etter nedlastingen dro jeg tilbake til ruinene.
Jeg ville finne noe med tilknytning til ham.
Jeg fant noen ting og beholdt dem en stund, men-
- jeg innså at de hindret meg i å begynne å leve mitt nye liv.
Hva gjorde du med dem?
Jeg brente dem.
- Jeg følte meg fri. - En vakker historie.
Synd at alt er løgn.
Hvem var mannen du elsket?
Kanskje du har hørt om ham? Gaius Baltar.
- Doktor Baltar? - Ja.
Ga han deg tilgang til kolonienes forsvarssystem?
- Var det han som forrådte oss? - "Oss". Herlig.
Hun tror at hun er mer menneske enn cylon.
Akkurat som noen andre jeg kjenner.
Jobber han fortsatt for cylonene? På Galactica?
Lev...
- Lever han? - Han er kolonienes visepresident.
Visste du ikke det?
Hvis barnet klarer seg... Hva gjør vi med det da?
"Gjør?" Hva mener du? Skal vi kaste det ut gjennom en luftsluse?
Jeg mener ikke noe. Hvis jeg ville kaste det ut, hadde jeg sagt det.
- Så bra at barnemord ikke er aktuelt. - Husk at dette ikke er et barn.
- Det er en maskin. - Halvt maskin, halvt menneske.
- Ikke glem den halvparten. - Cylonene slet for å skape denne.
Det sier seg selv at det som er bra for dem er dårlig for oss.
Jeg er helt enig. Og Sharon kan naturligvis ikke oppfostre barnet.
Det er enda mer å tenke på.
Vi har cyloner i flåten. Hvis de får vite at barnet fins, kan de ta det.
Du merker hvor dette er på vei. Vi må ta barnet vårt selv.
Hei, Hera.
Hun er ganske sterk.
Du liker ikke å være der inne, hva? Lungene dine må bli sterkere først.
Hun er veslejenta vår. Vi har skapt henne.
Det er nesten så man vil tro på cylonenes gud.
Nesten.
Jeg elsker deg så høyt.
Kysten er klar.
Ta disse.
Kom igjen!
Vær så god.
- Hvorfor sa de ikke noe? - Det er feil spørsmål.
Hvorfor ba hun meg hjelpe deg når du ville fortelle det?
Hun visste at jeg hadde følelser for Gaius og ikke kunne gi slipp på ham.
Hun må ha visst at det ville utløse de følelsene.
- Hun manipulerer deg. - Men hvorfor?
Det er åpenbart. Til en kybernetisk livsform å være kan du være sløv.
- Forsiktig. - Er alt som det skal?
- Bare bra. Jeg prater med Sharon. - Jaså, om hva da?
Hun ba meg om å flytte.
Det har jo vi sagt i flere uker.
- Jeg håpet det ville hjelpe å prate. - Hun lyver, dessverre.
Hun har ikke noe ønske om å se Sharon kurert.
De gjør det bare. De pakker henne ned.
Hvor mange cyloner er det på kafeen?
Fullt, minst 40 stykker. Tre minutter og ti sekunder.
Et gjennombrudd. Hun går med på å flytte ut av leiligheten.
- Eller hva? - Ja...
- Jeg flytter. - Når da?
Når som helst.
Hvorfor ikke nå? Jeg kan hjelpe til. Leiligheten er jo ovenpå.
Greit.
Jeg skal bare hente noen ting først.
- Bra, seks. Litt av en samtale, hva? - Vi hadde mye å snakke om.
- Hun er rett bak deg. - Jeg vet det.
Saken er avgjort. Barnet skal ikke oppfostres av cylonen-
- og jeg kan ikke risikere at cylonagenter får tak i det.
- Jeg trenger din hjelp, doktor. - Greit. Men jeg liker det ikke.
- Jeg trenger hjelpen nå. - Vi trenger en liste med gode navn.
Alle er kompetente, alle er anonyme og alle er pålitelige.
- Du har visst tenkt på alt. - Jeg håper det.
Går det bra med deg, Sharon?
Hva skjedde?
En eksplosjon. Huset raste sammen over oss.
- Trappehuset reddet oss visst. - Hvor er nummer seks?
- Kroppen hennes er død. - Ikke ennå.
Hjelp meg.
Det hadde vært bedre om hun hadde dødd. Vi kan ikke lindre smerten her.
Jeg kan hente en bjelke og gjøre slutt på lidelsen.
Jeg vil ikke miste livet enda en gang.
Som du vil.
Hvor er vi, forresten?
Vi må være i garasjen. Nordre inngang er nok den veien.
Da får vi begynne å grave.
Hold ut.
Du kommer til å klare deg.
Enda en overlevende.
Hold ut. Vi skal hjelpe deg.
Det kommer frisk luft derfra.
Takk. Jeg trodde at jeg var ferdig.
Et menneske. Han utløste nok eksplosjonen.
Fra motstandsbevegelsen? Kafeen har da ingen militær betydning.
- Mennesker respekterer ikke livet. - Jeg lar deg ikke drepe ham.
- Hun har rett. Ikke drep ham. - Hvorfor ikke?
Hvorfor ikke drepe ham?
Dere har drept milliarder. Én til vil ikke tynge samvittigheten din, -
- ettersom du ikke har det... Eller hva?
Vi burde forhøre ham og finne hans medsammensvorne.
Ja vel. Du kan slippe nå, Sharon.
Hva er dette?
- ID-brikke fra koloniflåten. - "Thrace, Kara."
- Starbuck. - Hun var på Caprica nylig.
Hun flyktet med hjelp fra en annen Sharon.
Hvis hun ga ham denne, må han ha betydd noe for henne.
Så søtt.
Du holder det i hånda di. Et håndgripelig bevis på kjærlighet.
- Om du bare følte slik for oss. - Det gjorde jeg.
Det gjør jeg. Jeg elsker deg, Gaius.
Hvor er det håndgripelige beviset?
- Jeg skjønner ikke. Det gikk så bra. - Nei, det gjorde det ikke.
Jeg prøvde å si det. Lungene var underutviklede.
Hun fikk åndenød og vi rakk ikke å intubere.
- Vi mistet henne. Jeg er lei for det. - Jeg burde ha vært her.
Du trengte å sove, Sharon. Du hadde mistet mye blod.
- Du myrdet henne! - Så, så, Sharon...
Hvem ga ordren? Adama? Presidenten?
Jeg dreper ikke pasienter. Vi gjorde alt vi kunne, men hun er død.
Sånn er det bare.
Dere kan få asken om noen timer.
Morder!
Sharon!
Dere er alle mordere! Mordere!
Få henne ut!
Du lot dem myrde barnet vårt.
Unnskyld. Jeg prøvde. Jeg gjorde mitt beste.
Guds vilje var at vårt barn skulle overleve.
Hans vilje var at hun skulle lede neste generasjon av Guds barn.
Hans vilje var at du skulle beskytte henne.
Du har begått en utilgivelig synd.
Nå får du og den ynkelige rasen din oppleve Guds hevn.
Hun er så vakker. Jeg vet ikke hvordan jeg kan takke dere.
Da jeg mistet barnet mitt, visste jeg ikke hva jeg skulle gjøre.
- Bra at det ordnet seg for dere to. - Hvordan kan noen gi henne fra seg?
Adopsjonen er hemmelig. Moren er offiser på Pegasus og anonym, -
- av politiske og religiøse årsaker. - Jeg lover å ikke si noe.
- Gjør det noe om jeg kikker innom? - Naturligvis ikke.
Bra. Du kan gå nå.
Takk.
Jeg vet hvor fælt det var for deg, men det var helt nødvendig.
Cylonene tror ikke at barnet fins lenger. Det er svært bra.
Leter du etter denne?
Du kan ta den. Vær så god.
- Hva er det du driver med? - Nå kan han ta det han vil ha.
- Kom igjen. Du kan få et forsprang. - Jeg har det bra her.
Nå kommer de og henter oss. Og deg.
- De er svært interessert i deg. - La ham være.
Sharon.
Du er cylonenes helt.
Nå er du bare en ødelagt maskin som tror hun er et menneske.
Men du er ikke et menneske, og det blir du aldri.
Jeg er i alle fall ingen morder.
Jeg har samvittighet og kan skille mellom rett og galt.
Du er faktisk en morder.
Livet er kort. Men ikke det neste.
Slipp hjertet ditt løs, og din sjel vil fanges inn.
Jeg elsker deg, Gaius. Mitt hjerte og min sjel tilhører deg.
De er nesten inne.
Vet du hvorfor de ville at du skulle jobbe med Sharon? For å bli gal.
De pakker ned minnet ditt og dumper kroppen, som med Sharon.
- Vi er farlige. - Hva?
Sharon og jeg. Vi er kjendiser i en kultur som bygger på enhet.
Stemmene våre teller. Mer enn hennes og andres.
Vi er cylonenes helter. To helter med ulikt syn på krigen.
Syn som bygger på at vi elsker to mennesker.
Hun ville at jeg skulle jobbe med deg så du skulle si at Gaius lever.
Hun ville se meg gal.
Dere er ødelagt av det dere har opplevd.
Dere er ferdige.
Tro på løgnene, ikke bry deg om sannheten. Jeg skal gi deg bevis.
Snakk fra hjertet og si det du vet er sant.
Folkemord, mord og hevn. Synder i Guds øyne.
Det vet vi, og det vil de ikke høre.
Da må de revurdere det de holder på med.
Da må de kanskje innse at det var et feilgrep å utrydde menneskeheten.
Gud elsker meg.
Vi ses snart igjen.
- De er nesten inne. - Du bør stikke av mens du kan.
- Frisk luft, det kan være en utvei. - Er dette et slags knep?
Du må gjerne bli her og bli torturert. Det avgjør du.
Hvem er dere? Hva slags folk er dere?
Jeg vet ikke.
Vent litt!
- Når lastes hun ned og kan fortelle? - Det var mange på kafeen.
Minst 36 timer før det blir hennes tur. Det holder.
- Holder til hva da? - Å gjøre verden bedre.
Hva mener du?
Jeg har aldri elsket noen høyere i hele mitt liv...
...enn jeg elsker deg nå.
Vårt folk trenger en ny start.
En ny måte å leve i Guds kjærlighet på.
Uten hat og uten løgner.
De trenger bare noen til å vise vei. Noen som cylonenes to helter.
Jeg er med deg.
Vi har funnet dem.
- De lever. - Ja, det gjør vi.
Vi lever.
Tekst: Tore Fossheim www.broadcasttext.com